När socialtjänsten får en orosanmälan om ett barn
behöver de ta reda på mer om hur barnet har det.
Det första som måste avgöras är om situationen är så allvarlig
att barnet behöver få skydd akut.
Det kan till exempel röra sig om allvarligt våld i hemmet
eller att barnet snabbt behöver komma bort från en farlig situation.
Men i de flesta fall är det inte ett akut läge.
Då kontaktar socialsekreteraren föräldrarna och barnet
för att prata om informationen som socialtjänsten har fått.
Socialsekreteraren kan också behöva prata
med den som har lämnat informationen.
Ofta avslutas kontakten efter de här samtalen.
Men om det finns en fortsatt oro för hur barnet har det,
startar socialtjänsten en utredning
och fortsätter att prata med familjen.
Utredningen är till för att se om barnet och föräldrarna
kan behöva hjälp från socialtjänsten.
Både föräldrar och barn får berätta om hur de har det
och vad de kan behöva hjälp med.
Och de får ställa frågor om saker de undrar över.
Socialsekreteraren kan också behöva ställa frågor till andra.
Det kan vara släktingar, någon på skolan eller förskolan
eller någon annan som känner barnet och familjen.
Men socialsekreteraren får inte berätta för andra
om hur familjen har det eller vad som har hänt.
Om det behövs så är tolk med vid samtalen.
Familjen kan ta med någon de känner som stöd,
om de själva vill.